Чому галичанки дарували своїм чоловікам котильйони..?
Джерело: LvNews
На цій світлині, якій близько 110 років, ви бачите молоду пару з міста Сокаль поблизу Львова на Західній Україні. Він і вона вбрані по-буденному, хоча зробити собі ту пам’ятну знимку обоє зайшли у місцеве фотоательє (дана світлина нині виставлена на сторінці: Українці. Хто ми та які ми).
![null](https://admin.lvnews.org.ua/uploads/600x400/2024/07/31/f13a88299e650734f5c6ce8b8a5b8c4a.jpg)
Те, що чоловік на цій фотографії, має на собі елементи військового обмундирування (скоріш за все часів Першої Світової війни) може підказати нам, чому та пара, стаючи перед фотографом, не вбралася більш святково: у ті години було не до того, бо надворі - війна...
От і стали ті молодята перед фотокамерою у чому були на щодень, бо не виключено, що тому чоловікові якраз перед тим прийшла раптова звістка вирушати на фронт зі своїм підрозділом. Тому, часу на "вбирання себе у щось більш святкове", не було.
Все ж, певну урочистість того моменту (але, якого..?) ті молодята, таки, підкреслили: чоловік має на собі широкий полотняний пояс із вільно спадаючим кінцем, а збоку, за самим поясом, має закладений котильйон.
А, котильйон - як ви самі знаєте - то така мила пам'ятка у вигляді невеликого "бейджика" із зображенням ініціалів коханих, іноді року чи квітів або ж чогось іншого у тому стилі. Коли чоловік приймав такий котильйон від жінки, то це значило, що він погоджується на стосунки (мабуть, і на шлюб?), якщо ж відхиляв - то на тому все й закінчувалося.
Сьогодні дехто помилково нав'язує тій давній традиції дарування котильйонів свої особисті сучасні язичницькі марновірства, називаючи ті галицькі котильйони "оберегами". Хоча жодна жива душа у той час не упадала у пошуку жодних "оберегів", бо таким - єдиним і правдивим оберегом була і є віра людини в Христа, а також символ спасительного Розп'яття, яке кожен носив на ланцюжку на своїх грудях.
І, останнє: звичка дарувати котильйони не наша, не місцева, а прийшла до нас із Західної Європи із так званого "котильйонового танцю", відомого ще з 18 століття (причому, навіть в тогочасній Америці).
Отой котильйон танцювався, як тоді було прийнято, вже при завершенні балу. Цікаво, що у той час було навіть налагоджене промислове виробництво котильйонових аксесуарів, якими й прикрашали себе на тих танцювальних розвагах.
... Отак і дотривали ті давні (мабуть ще французького походження) танцювальні традиції із котильйонами до західноукраїнського звичаю ХХ століття. Причому, на Львівщині українські дівчата дарували котильйони своїм хлопцям навіть у часи Другої Світової війни.
Чи відродиться ця традиція нині, у час чергової кривавої війни з московщиною..? Не знаю. Мабуть, хотілось би. Але - не у вигляді нехристиянських "оберегів"...
Читайте більше на LvNews.
Хочете повідомити нам свою новину? Пишіть на електронну адресу tenews.te.ua@gmail.com. Слідкуйте за нашими новинами в Твіттер і долучайтеся до нашої групи і сторінки у Фейсбук.
Джерело: LvNews